Sângerezi, stăpâne ! Să mă uit la rană...
Nu acum.
Alții sunt mai grav răniți, du-te la ei.
Ajută-i pe ei.
Majestate...
Ai luptat cu vitejie.
- Cum te cheamă ? - Glaucas...
Glaucas.. Unde ți-e casa ?
În Epir...
Eliberează-te din acest corp...
Gândește-te la asta.
Fii brav din nou, Glaucas...
și vei avea parte de glorie.
Alexandru...
Imperiul Persan, cel mai vestit din lume,
a fost distrus.
Iar Alexandru, la 25 de ani,
era acum regele tuturor.
Alexandru mi-a spus odată:
Cu toții suntem singuri, când suntem în mituri.
Și astfel, a intrat în miturile grecilor,
tot așa cum Ahile a învins troienii..
În acest moment de glorie, Alexandru era iubit, de toți.
Dar, până la urmă, Babylonul era un oraș în care i-a fost mai ușor să intre
decât i-a fost să plece.
Imaginați-vă ce minți au conceput toate astea..
Cu asemenea ahitecți și ingineri, am putea construi orașe cum nici n-am visat.
Aristotel i-a numit barbari, dar el n-a văzut Babylonul.
Avem aici suficient aur să creăm alte trei generații de armate macedonene.
Macedonenii vor deveni repede corupți... dacă dăruim poporului asemenea bogății..
Nu e valabil și pentru cei care au luptat, presupun...
Îi vom plăti bine, Antigonas, dar nu ca pe mercenari.
Parcă îl aud pe Filip..
Filip n-a văzut niciodată Babylonul.
Nu el l-a cucerit..
Alexandru, știu că mă consideri un bătrân cârcotaș,
dar orice dispute am fi avut, tatăl tău ar fi fost mândru de tine.
Mulțumesc, Parmenion.
Te rog să-mi ierți furia prostească... Mândria m-a orbit.
Așa e, nepoții unor păstori au supus 2 milioane de mile pătrate.
Dar nici unul din voi nu se teme că această mare bogăție
ne poate mâna pe toți la distrugere.
Cât timp Darius trăiește, el e regele legitim al Persiei,
iar eu sunt un rege fals.
Dar nu mai are nici o putere, Alexandre.
S-a pierdut în munți fără nici o armată.
Atât timp cât stă ascuns, e demn de crezare.
Doar când îl vom găsi, vom decide.
Se pare că te-ai hotărât deja, Alexandre.
Trebuie să terminăm ce n-am făcut la Gaugamela,
să-l vânăm pe Darius până la capătul lumii.
Nu asta era misiunea tatălui tău.
Eu nu sunt tata.
Veniți, ați uitat deja? Cea mai mare comoară a lumii.
Pe zei, ce e asta ?
Mâ întreb de ce o fi părăsit Darius așa ceva ?
Câte una pentru fiecare noapte a anului.
Ajută-mă, Afrodita..
Cum să mă mai întorc la nevastă după așa ceva ?
Te sfătuiesc să nu pui mâna, mă ocup eu de ele în locul tău.
Aristotel probabil că știa...
că aceste frumuseți ne vor face să ne destrăbălăm..
Mărite Rege Alexandru...
Prințesa celor 1000 de trandafiri.
fiica cea mare a fostului rege Darius...
Stateira...
Nobile Alexandru..
Am venit să te implor pentru viața surorilor mele,
a mamei, și a bunicii mele.
Nu sunt doar unul, prințesă Stateira...
Și el e tot Alexandru.
Vă rog...
Vă implor pentru viața familiei mele.
Vinde-mă ca sclavă, Mărite Rege..
Privește în ochii mei, prințesă...
și spune-mi, cum ai dori să fii tratată..
Așa cum sunt, ca o prințesă.
Atunci așa să fie.
Tu și familia ta veți fi tratate ca și familia mea.
Puteți trăi în acest palat atât cât veți voi.
Mai ai și alte rugăminți, nobila mea prințesă ?
Nu.
Tot ce mi-am dorit, am ...
...Căpătat...
Am căpătat.
Ești cu adevărat o regină.
Da, ar fi o pereche pefectă pentru tine, dar n-ai intreprins nimic.
De 3 luni ești în Babylon, iar pe mine m-ai lăsat în Pella,
la mila dușmanilor tăi.
Și sunt mulți...
Antipidor, pe care l-ai pus în locul tău,
îl văd cum devine tot mai puternic.
Sunt sigură că îi scrie pe ascuns lui Parmenion.
E primejdios. Dar teme-te, mai presus toți,
de cei apropiați ție.
Sunt ca șerpii..
Pot fi întărâtați...
Generalul Attalus..
Cassandru e fiul lui Atipidor.
Chiar și Cleitus, favoritul tatălui tău.
Și Ptolemeu, amicul tău, da...
Dar ferește-te de oamenii care gândesc prea mult.
Se orbesc singuri,
și te sfătuiesc greșit.
Cu toții te proslăvesc, în timp ce mama ta, și cu tine,
trăiesc în sărăcie.
De ce nu vrei să mă crezi ?
Doar o minte întunecată ca a mea poate afla secretele inimilor.
Pentru că sunt întunecate, Alexandru...
Atât de întunecate...
Dar în tine, fiul lui Zeus, zace lumina lumii.
Prietenii tăi vor fi umbre în lumea de dincolo,
când tu vei trăi veșnic în istorie
ca o lumină eternă a tinereții, pururea tânăr, pururea inspirat.
Niciodată nu va mai exista un Alexandru ca tine.
Alexandru cel Mare.
Ține minte, să mă aduci la Babylon cum mi-ai promis.
Te pot ajuta, știind că dacă-ți vor face rău,
vor avea de înfruntat furia mea, ca Regină a Babylonului..
Cam mare răsplata pentru că m-a purtat 9 luni în pântece...
Adu-o aici, Alexadru, are s-o bucure..
Să se bucure..? Sunt oglinda sfărâmată a viselor ei.
Rămâi cu mine la noapte, Hephaistion.
O să-mi fac singur baie, poți pleca.
Generalii spun că ești obsedat de Darius..
- Spun că nu trebuia să devii Rege al Asiei.. - Firește.
Ei vor doar să se întoarcă acasă cu aurul,
dar eu am văzut viitorul, l-am văzut de mii de ori,
și în o mie de moduri.
Acești oameni vor și le trebuie o schimbare,
Aristotel s-a înșelat in privința lor.
- Cum așa ? - Privește ce am cucerit.
Își lasă morții neîngropați, le zdrobesc în țărână capetele dușmanilor,
și o fac în public.
Ce pot spune de cântece sau scrieri când nici unul nu știe să citească,
Cu armata lui Alexandru ar putea merge acolo unde nu credeau că e posibil.
Ar putea fi soldați, sau să lucreze în orașe
ca Alexandria de la celălalt ocean.
Am putea lega teritoriile între ele, Hephaistion.
Unii spun că Alexandru a devenit o extensie a lui Alexandru însuși.
Că adună oamenii în orașe ca să-i înrobească...
Dar noi îi eliberăm, Hephaistion, oriunde am intâlnit sclavi în Persia.
Să eliberăm popoarele lumii...
Asta l-ar fi depășit și pe Ahile... sau pe Hercule..
Ar rivaliza cu ce-a făcut Prometeu. El a fost mereu prietenul omului.
Amintește-ți de soarta acestor eroi... Au suferit cumplit.
Cu toții suferim.
Și tatăl tău, și al meu...
La toți ni se duce vremea, iar în final,
contează numai ce-ai realizat.
Ai spus odată că frica de moarte ne mână pe toți...
că nu există altă forță.. decât să iubești în viață...
Alexandru..
Mă întreb, câteodată, dacă nu cumva de mama ta fugi..
Atâția ani, și atâta distanță între tine și ea..
De ce te temi ?
Cine știe asta ?
Când eram copil, mama spunea că sunt divin, iar tata spunea că-s slab...
Cum sunt de fapt, Hephaistion ? Slab, sau divin ?
Știu doar că numai în tine am încredere pe lumea asta.
Mi-ai lipsit..
Am nevoie de tine.
Pe tine te iubesc, Hephaistion. Pe nimeni altul.
Încă îți ții capul într-o parte, așa...
- Nu mai fac așa .. - Mă uimești, Alexandru.
Ești măreț ca nimeni altul..
Sună prostește, ca la școală...
Tu ești cel la care țin...
și îți jur pe dulcea Afrodită,
sunt gelos pe această lume cu care vrei să mă împarți.
N-ai să mă pierzi niciodată, Hephaistion.
Voi fi mereu alături de tine, Hephaistion,
până la sfârșit.
Persia de Nord Est
Campania din Nord Estul Persiei s-a transformat într-un dificil război de gherilă.
A durat aproape 3 ani.
L-am urmărit pe Darius în Bactria,
dar l-am ratat la câteva ore.
Era pe moarte când l-am găsit, mărite rege...
A cerut apă, și când a băut-o, a murit.
Mărețul rege Darius a fost trădat de comandanții săi.
Dorind să-i onoreze trupul, Alexandru i-a vânat pe acești comandanți,
spre teritorii necunoscute.
Trecând chiar și de puternicul fluviu Oxus,
spre Siria..
Ne-am luptat cu ei în întinsele stepe,
despre care vorbeau numai eroii din legende.
Ni s-a spus că suntem la hotarele Europei, și că ne vom întâlni.
De fapt, ne pierduserăm complet.
Aici, el și-a numit cortul său Alexandria, și l-a populat cu femei,
ucigând pe oricine ar fi amenințat granițele.
Neputând accepta înfrângerea sub nici o formă,
Alexandru a zdrobit fiecare trib care i-a rezistat,
până în ziua în care a înfipt în par capul ultimului dușman
care nu se predase.
Pentru Alexandru nu mai exista pretendent pentru tronul Asiei,
care acum cuprindea toată Siria, și Bactria.
Aici a luat Alexandru una din cele mai misterioase din deciziile sale...
Mi-a spus că îi place de tine, Alexandru..
Poate cam prea mult..
După o zicala din țara mea,
cei care iubesc prea mult pierd totul.
Cei care iubesc cu ironie,
rezistă.
Tatăl tău se răsucește în mormânt, Alexandru.
După tot acest timp alege o fată de șef de trib.
Pe Athena, fata e trăznet !
Ce sens are, Alexandru ? De ce n-o iei ca și concubină ?
Pentru că vreau să-mi facă un fiu, Philotas.
Jumătate din noi au surori care pot fi mame macedonene bune.
O iau să-mi fie regină.
E un semn de mare respect pentru supușii noștri.
Ne va lega mai mult decât orice cu ei.
Nu zice nimeni că nu-mi voi lua și una macedoneană într-o zi.
Ca a doua soție ? Ar insulta Macedonia.
Alexandru, e vorba de onoarea regatului nostru.
Exact.
Ce câștigi, Alexandru ?
Am venit aici să-i pedepsim pentru crima lor, am realizat asta.
După 7 ani de când am plecat, umblăm pe coclauri fugărind bandiți...
Se varsă sânge macedonean, pentru ce ?
Să construim drumuri în Asia, să le facem orașe,
Să fondăm niște orașe, nu e mare lucru, Parmenion...
- Ce folos are Macedonia ? - Va fi mai bogată !
Și de ce le dai lor ?
Cu tot respectul pentru vârsta ta, când flancul ți-a cedat la Gaugamela....
- Cum îndrăznești, Nearchus ? - General Nearchus !
Alexandru a subțiat flancul, tatăl meu nu avea ce să facă...
Philotas !
Alexandru, te știu de când te-ai născut...
Te-am susținut după moartea tatălui tău.
Măcar din respect pentru noi. cei care te-am ales rege,
dă-ne un vlăstar macedonean.
Unul macedonean !
Ați auzit foarte clar.
Parminion !
După nuntă, iei două legiuni, și te îndrepti spre Babylon .
Mă aștept să aduni cele necesare continuării acestei expediții.
Voi pătrunde în munții de la nord de Samarkand.
Pe Apollo, te-ai îndepărtat de calea tatălui tău !
Mai sunt și alți zei în afară de Apollo al tău !
Ce i s-a citit tatălui meu în mațe ? De unde știi ce-i era scris ?
El nu purta atâtea războaie, Alexandru, deși i-ar fi plăcut.
El iși consulta sfetnicii, îi trata ca pe niște egali...
după traditia macedoneană.
Nu lua decizii după bunul său plac.
Eu am ajuns mai departe decât a visat vreodată tata.
Bătrâne, suntem într-o lume nouă.
Alexandre, fii înțelegător !
Ei să fie egalii noștri ? Să împărțim răsplata cu ei ?
Ține minte ce-a spus Aristotel. O asiatică ?
De ce să am încredere in cineva care îi disprețuiește pe greci ?
Cu ce ești tu mai bun decât ei, Cassandru ? Știam că așa o să spui..
Mă deranjează lipsa voastră de respect pentru judecata mea,
și pentru o civilizație mai veche decât a noastră.
La zece ani după insistentele mamei lui de a se însura cu o macedoneană...
Prin unirea noastră, a grecilor și a barbarilor...
...cel mai puternic om de pe Pământ și-a luat o soție fără importanță politică..
De ce ?
Unii spun că pentru a se alia cu triburile...
Alții, din dorința de a avea un succesor.
Iar alții, că Alexandru s-a îndrăgostit cu adevărat.
Oricine ar fi fost Roxana cu adevărat,
mă îndoiesc că cineva a putut străpunge adâncimea ochilor ei negri.
Alexandru, special pentru tine..
Cu această glorioasă ocazie,
mulțumesc acestei armate care mi-a dăruit atâtea,
și pentru acei dintre voi care m-au însoțit în acești 7 ani,
vă declar tuturor datoriile achitate, din comoara regală.
îi recunosc pe acești oameni care au luptat alături de noi,
și le dau dreptul de se căsători cum se cuvine.
Dar cum rămâne cu băieții ?
Și nu în cele din urmă, copiii pe care îi vor avea
vor primi educație grecească și pregătire militară adecvată,
sub protecția noastră, pentru a fi noii noștri soldați..
ai regatului nostru din Asia.
L-am gasit în Egipt...
Omul mi-a spus că provine de pe vremea când erau venerate Soarele și stelele.
Mă voi gândi mereu la tine ca la un Soare,
și mă voi ruga să strălucești deasupra tuturor oamenilor.
Îți doresc să ai un fiu.
Ești un om măreț.
Îl... iubești pe el ?
El e Hephaistion.
Există mai multe feluri de a iubi, Roxana..
Vino.
Nu te teme..
Așa a fost să fie..
Un bărbat să-și caute femeia la capătul pământului...
și s-o găsească.
Miturile se adeveresc.
Un mare om ?!
Eu ucid acum...
Și eu aș face la fel..
Aș muri din dragoste..
Viața mea e acum a ta
Tu vei avea copilul meu.
Doar pe acestă femeie ai găsit-o să-ți fie regină , Alexandru...
O femeie de rasă inferioară...
Deja ți-a făcut dușmani, prin natura ei...
Să nu ne păcălești...
N-am fost niciodată o barbară, cum spunea Filip...
Ne tragem din sângele regal al lui Ahile...
Zeus este tatăl tău...
Am înțeles că ți-a adus fericire...
dar înțelege-mă când îți spun,
după 7 ani, oamenii se-ntreabă, cine e acest rege Alexandru ?
Ți-am spus adevărul, și ți-am susținut autoritatea...
Întoarce-te la Babylon, și întărește-ți autoritatea,
sau întoarce-te acasă în Macedonia,
dar nu-ți urmări visul înspre Răsărit.
Viața mea și a ta depinde de asta.
Amintește-ți, că mă gândesc numai la tine,
cum să-ți infrunți gloriosul tău destin,
Gândește-te la mama ta, că trebuie s-o protejezi de dușmani,
și că eu mereu te iubesc mai presus decât alții.
Sper că tu nu ești o reflexie a inimii mamei mele...
Ce-i asta ? Spune-mi !
Iertați-mă...
Conspirația l-a tulburat profund pe Alexandru...
Nu doar pentru că îl implica pe tânărul Paegius,
dar și pentru că îl implica pe Philotus,
tovarășul său din copilărie,
care era căpitanul gărzilor regale ale lui Alexandru.
Alexandru, amintește-ți cine am fost...
Îmi amintesc de tine, Philotus, dar nu așa cum știi tu.
Imi amintesc că singura alinare a sufletului tău era ambiția.
Nici unul din noi nu l-a apărat pe Philotus, dar nici n-am râs de el.
Iar puterea lui a fost preluată de restul dintre noi.
Înainte să moară, l-am torturat,
ca să aflăm ce știa tatăl său, Parmenion...
Dar asta n-am aflat-o...
Dar ce trebuia făcut cu Parmenion și cei 20.000 de oșteni
care ne păzeau ruta de aprovizionare, era o chestiune delicată.
Era vinovat, sau se hotărâse să acționeze
înainte ca vârsta să-l facă nevolnic....
- Vom fi divizați... -Trebuie urmat regele...
Alexandru nu va fi acolo...
Necesitatea îl obliga pe Alexandru să acționeze...
de la primele acuzații împotriva lui Philotus.
Vor pleca Antigonas, și Cleitus.
Și plecați repede.
După 3 zile, Antigonas și Cleitus
au ajuns la Parmenion.
Soldații săi au recunoscut vina lui Parmenion,
așa cum au recunoscut că familia lor era responsabilă pentru tot.
Îmi amintesc o remarcă a lui Pergolas,
că dragostea l-a evitat pe Alexandru până și la capătul lumii
către Hindukush... către necunoscut...
În visul său, era drumul visat către Capătul Lumii...
Acum eram un imperiu mobil, la mii de mile de Grecia...
Bucătari și arhitecți, doctori și cărturari,
cămătari și neveste, copii și amante...
și târfe, și să nu uităm sclavii,
care au trudit din greu, deși anonimi...
Nici un teritoriu ocupat de noi n-a mai fost același.
Deși îi era devotat Roxanei, vizitele lui Alexandru
către cortul ei s-au redus,
după ce timp de 2 ani nu a avut nici un moștenitor,
rănindu-l în mândria sa pe Alexandru.
Cărturarii spun că acolo l-a înlănțuit Prometeu pe Zeus...
într-una din acele peșteri...
Se spune că e un cuib de vulturi uriași deasupra lui.
Și că coboară in fiece noapte să-i mănânce ficatul lui Prometeu.
Mai știi ce spunea Aristotel despre acești munți...
Sigur că știu.
Că dacă ajungem pe acești munți, vom vedea Macedonia înspre Vest,
și celălalt Ocean înspre Est.
Mă tem că lumea asta e mai mare decât și-a imaginat vreodată cineva...
O lume a titanilor...
Iscoadele au colindat fiecare potecă cunoscută...
Nu există vreo cale de trecere...
doar înspre Sud.. ... înspre India.
Zeii ne vor ajuta să străpungem acești munți spre răsărit...
Așa e, Alexandru, în câțiva ani ne vom întoarce...
dar mai inainte oamenii trebuie să-și vadă căminele...
Tu ți-ai aflat căminul ? Spune-mi...
Mă gândesc tot mai mult că va fi Alexandria..
Măcar acolo e cald.. și soției mele îi va plăcea acolo...
Femeile îi aduc pe bărbați acasă... Eu nu cunosc așa ceva..
Tu ai Babylonul, Alexandru. Unde mama ta așteaptă să fie invitată.
Da, am Babylonul.
Dar cu fiecare meleag pe care-l traversez,
mai fărâmițez o iluzie...
Simt că acesta va fi ultimul...
Și totuși merg mai departe,
și mai mult, ca să ajung...
...acasă...
Unde a dispărut vulturul nostru ?
Trebuie să mergem înainte, Ptolemeu,
până când vom da de un capăt.
India, meleagul unde s-a născut Soarele,
vestit ca fiind mai bogat ca Persia,
și nefiind explorat, sau cucerit.
De la început, Alexandru s-a luptat să unifice un tinut necentralizat.
Regi care să conspire unul impotriva altuia..
Un tărâm al zeloților și filozofilor,
și stăpânit de ciudații lor zei.
Crateros și oamenii săi au luptat împotriva unor omuleți,
care trăiau în copaci,
până când Hephaistion l-a convins că erau doar niște animale
care doar ii imitau pe oameni, dar erau mult mai mici.
Au numit acest trib maimuțe.
Apoi, a început să plouă...
Nu mai văzuseră să cadă apă de la zei timp de 60 de zile și nopți.
Tu știi foarte bine, Cleitus. Ce spune Soarele tău ?
Trebuie să fim puternici...
Mărite Rege... voi fi alături de tine.
Hephaistion, adu vindecătorii de șerpi !
- Unde l-a mușcat ? - La gât...
Interesul meu pentru aventură și aur a dispărut când mi-am dat seama că nu le vom vedea..
Am masacrat pe toți indienii care ne-au rezistat .
Și pentru că apa era împuțită, am băut vin.
Pe măsură ce inaintam spre sud-est,
Alexandru restituia pământul cucerit regilor pe care-i cucerea,
pentru a-i transforma in aliați.
Dar asta nu era pe placul armatei.
Se intrebau dacă Alexandru nu făcea vreo expeditie nebună
încercând să-l imite pe Hercule.
Pentru zei...
și pentru zeul mamei, Dyonisos.
Se spune că aliații noștri indieni l-au cunoscut,
înainte de Hercule,
acum 6000 de ani.
Pentru eroul acesta !
Îți pierzi obrazul ! Acești indieni sunt oameni răi !
Nu ai încercat să-i înțelegi !
Am încercat, dar tu nu ești Alexandru pe care-l știu.
În Persia, ești un mare rege.
Aici, ești urât.
Să ne întoarcem în Babylon. Acolo ești puternic.
Vom vorbi de asta mai târziu.
Da, mai târziu. Vorbit.
Am să vin, diseară.
Am să fiu în pat. Noapte bună, Mărite Rege.
Majestate...
și pentru cei 20.000 de frumoși băieți persani
pe care îi antrenăm să lupte pentru această armată.
În memoria lui Filip, cum ar fi trăit
să-i vadă pe macedonenii săi transormați
într-o așa de frumoasă armată.
Pentru Filip, adevăratul erou.
De la Cleitus, pentru întoarcerea in Bactria.
Bine grăit, Ptolemeu,
dar cu toții cunoaștem ce înseamnă o pensie și un exil,
după 30 de ani de serviciu.
Ai făcut o colonie din acestă măreață provincie.
Exil ? Cui i-ar dărui oare regele o astfel de îndepărtată provincie ?
Tu te-ai mulțumi cu ea, nu-i așa, Cleitus ?
Așa să fie !
Mai bine să fiu în zdrențe în Macedonia, decât să fiu conducător aici.
N-am să mă plec ca cei de pe lângă tine, Hephaistion, Nearchus, Perdiccas...
Ca guvernator, să știi că aplecatul e privit de supușii mei persani
ca o sarcină importantă pentru ei.
Am insistat eu ca și grecii să facă la fel ?
Te prezinți grecilor ca fiu al lui Zeus, nu-i așa ?
Doar când mi se prezintă ocazia.
Atunci de ce nu refuzi aceste lingușeli ?
Ce libertate e asta, de a te pleca în fața ta ?
Ne plecăm în fața lui Hercule, deși el a fost muritor,
darămite în fața fiului lui Zeus.
Să înțeleg că ești asemeni lui Hercule ?
De ce nu ?
Am realizat mai multe ca el.
Am călătorit mai departe... chiar mult mai departe...
Hercule a făcut totul singur. Tu ai cucerit singur Asia, Alexandre ?
Nu tu ai plănuit invazia asta. Nu cumva a fost tatăl tău ?
Sau sângele său nu mai e bun ? Ai nevoie de Zeus ?
Mă insulți, Cleitus.
Dacă îți bați joc de tata, ai grijă !
Niciodată tatăl tău nu i-ar fi considerat pe barbari prieteni !
Acum luptăm alături de ei ca egali în războaie ?
Noi nu suntem buni ?
Îmi amintesc de vremea când puteam discuta ca între bărbați,
nu ca acum.
Iar acum îi săruți ?
O să-ți iei drept regină un băiat barbar ?
Pleacă repede, Cleitus, înainte să-ți distrugi viața.
Mândria ta nu te mai ajută ?
Armata asta, este sângele tău, băiete...!
Nu-mi mai ești de folos în această expediție !
Piei din ochii mei !
Nu mai sunt bun, ca atunci când te-am salvat la Gaugamela !
Să vină străjile, să-l aresteze pentru trădare !
Cine mai e cu el ?
Îl chem drept martor pe tatăl meu Zeus,
răspunde in fața lui...! Ce este acestă conspirație ?
Luați-l !
N-a existat nici un complot ! Cum e cu bietul Parmenion ?
L-au ucis ! N-ai pic de rușine ?
Ești un ipocrit, un despot, un rege fals !
Mama ta barbară e o rușine !
- Nu puteți trece. - Eu sunt regina.
Vreau să-l văd, aștept de trei zile.
A spus nimeni, nici chiar dumneata.
- Are nevoie de mine ! - Nu, nu are.
Dar de tine are nevoie ?
Hephaistion, faci o greșeală.
Armata are nevoie de tine, Alexandru.
Credeam că pot uita, dar nu pot uita.
Știi foarte bine că faptele mari le fac oamenii care nu au regrete.
Tu ești Alexandru !
Jalea nu face decât să te distrugă !
Cum am devenit așa arogant, oare am orbit ?
Câteodată, trebuie să te aștepți la așa ceva.
Chiar și la aroganță...
Atunci Cleitus a avut dreptate...
Am devenit un tiran...
dar te vor ierta pentru că îi faci să fie mândri de ei...
Am dat greș...
Macedonia, cu 8 ani înainte...
Filip, Regele Macedoniei,
Toată viata am așteptat să-i văd pe greci acordând respect Macedoniei
Aceasta este ziua.
Dar dacă mă mai insulți vreodată, am să te ucid.
La primăvară pornim spre Persia,
vei comanda aripa mea dreaptă.
O să fiu gata, tată. N-aș rata asta pentru nimic în lume.
Să-și facă statuie ?!
Bea cam mult vin, bietul Filip.
Și-a pierdut mințile.
- Majestate - Attalus..
Sper că prințului îi place spectacolul la fel ca și reginei noastre.
E foarte obosit.
Frizenius, adu și restul străjilor !
Regele Filip, se amestecă cu mulțimea ?
Cleitus!
În acest om poți avea mereu încredere, Alexandru.
Tratează-l ca și cum aș fi eu. El îți va păzi spatele.
Azi voi renunța la gărzi, Cleitus. Să vadă grecii că nu mă tem de popor.
Să mă mai numească tiran.
Gărzile să intre după ce intru eu.
Vezi să nu îi lipsească publicului vinul. Vreau să mă placă.
Ce-am spus eu ? Voi intra singur.
Tu vei intra cu gărzile. Haide
Tată, e mai bine să intru cu tine.
Vrei ca lumea să creadă că ești succesorul meu ?
Asta vrea ea ?
Nu mai fi așa cocoloșit, Alexandru, fii bărbat !
Fii mulțumit că vei sta aici întreaga zi, în văzul lumii.
Pe Hercule, pe Zeus, pe toți zeii, ascultă-mi porunca de data asta !
Am curaj, tată, te voi urma pas cu pas,
pe calea considerată de tine valoroasă.